Tekstet af NG Serier www.nxtgn.org
- Jeg tager hjem, når jeg kan. - Hvor er hjemme?
Virginia. Vi havde mure.
- Du skal sige farvel. - Du lader mig hjælpe dig.
Jeg løj, jeg er ikke forsker. Jeg ved ikke, hvordan vi stopper det.
- En af dine, for en af mine. - Det er en aftale.
Jeg forstår det nu.
Vi kigger ikke, på det vi kan se, men det vi ikke kan se.
For det vi kan se, er midlertidigt, -
- men det vi ikke kan se, er for evigt.
For hvis det jordiske telt vi bor i, bliver ødelagt, -
- har vi en bygning fra Gud, et hus der ikke er bygget med hænder -
- for evigt, i himlen.
Hun ville tage med mig.
Hvor langt?
Udenfor Richmond, Virginia.
Det var sikkert. Der var mure, huse, 20 mennesker.
Beth ville tage med ham. Hun ville få ham derhen.
Det er en lang tur, men hvis det virker -
- er det den sidste lange tur for os.
Og hvad hvis det ikke er der længere?
- Så fortsætter vi. - Så finder vi et nyt sted.
Det går bedre nu.
Hvor langt ude?
Otte kilometer.
Carol.
Hvad så?
Vi er halvvejs. Ville lige tjekke rækkevidden.
Alle er okay, vi har kørt 750 kilometer, -
- måske det er det nemme stykke. - Det må snart være vores tur.
Giv os 20 minutter til at melde tilbage.
- Hvis vi ikke hører fra jer, tjekker vi. - Det er en aftale.
Jeg har længe villet sige noget til dig.
Og hvad er det?
Byttehandlen.
Det var det rigtige at gøre.
Det virkede, men der skete noget efterfølgende.
Det forløb på den måde, det skulle. Den måde det ville, lige meget hvad.
Jeg har aldrig villet slå nogen ihjel før.
Det har jeg.
Men det gjorde, at jeg ikke kunne se noget andet, end hvad jeg ville have.
Jeg så det ikke i øjnene.
Så hvad i øjnene?
Det der skete. Det der foregår.
Min far har altid fortalt Sasha og jeg -
- at det var vores pligt som borgere i verdenen -
- at holde os opdateret.
Da jeg var lille, og jeg sad i hans bil -
- var der altid historier i radioen.
Ting der skete tusindvis af kilometer væk, eller rundt om hjørnet.
Noget skrækkeligt, som jeg ikke kunne forstå.
Men han skiftede ikke kanal. Han slukkede ikke for radioen.
Han blev ved med at lytte.
For at forstå det.
Holde øjnene åbne.
Han kaldte det prisen for at leve.
Jeg mistede min far i Atlanta. Jeg tror, han ville kunne lide din.
Har stadig min mor, og et par tvillingebrødre.
Håber jeg.
Det håber jeg også.
Et par kilometer mere.
Kør ind i skoven. Vi fortsætter til fods.
- Bliver væk fra vejen. - Det behøver vi ikke.
For en sikkerheds skyld.
Her er fint.
Igennem træerne ligner det en del af det andet skrammel.
Det er denne vej.
- Har dine folk gjort dette? - De ville gerne, så det tror jeg.
Er du okay?
- Har de spottere, snigskytter? - Vi byggede noget på en bil -
- nogle gange er den ude foran.
Men ikke i dag.
Kunne I høre det?
Vent lidt.
Noah, bliv her.
Noah!
Det er okay, du er her med os nu.
Jeg tager ham.
Det er jeg ked af, Noah.
Det er jeg virkelig.
Lad os se om vi kan bruge noget, og så køre tilbage.
Og hvad så?
Så ser de os.
Vi kan kigge os hurtigt omkring.
Jeg bliver hos ham.
- Carol, er du der? - Vi er her.
Det hele er væk.
Ren skjorte.
- Vi finder ud af noget. - Ja vi gør.
Der er affaldssække i garagen.
- Troede du, det stadig ville være her? - Gjorde du?
Efter det der skete, lige efter Beth på hospitalet -
- så jeg Dawn. Det var ikke hendes mening at gøre det.
Men jeg ville stadig slå hende ihjel.
Jeg kan huske, at jeg tænkte, om det overhovedet betød noget.
Det havde intet at gøre med Beth.
Jeg ved ikke, om jeg troede, at det stadig ville være her.
Men Beth ville have ham herhen.
Hun ville have ham hjem. Det her, var for hende.
Og det kunne også have været for os.
Jeg ville dø for, hvad jeg havde mistet. Hvem jeg havde mistet.
Jeg trådte lige ud i en gruppe af de udyr.
Ville bare lade det går ud over dem, indtil de fik mig.
Satte dem alle foran mig, så jeg ikke kunne se noget.
Men jeg blev bare ved. Og senere, -
- var jeg der for Judith, da hun behøvede mig. Jeg reddede hende.
Jeg fik hende tilbage til sin far.
Og hvad ville der ikke være sket, hvis jeg bare havde givet op -
- hvis jeg ikke havde valgt at leve?
Noah.
Noah. Dette er ikke enden.
Sådan der. Der kan du se.
Vi skulle...
Noah.
Noah. Noah!
Jeg tænkte på den fyr i containeren.
Dengang i endestationen.
Hvordan jeg fik os til at stoppe.
Efter fængslet, på min tur, fik jeg Maggie tilbage.
Tingene gik godt.
Tabet af Washington...
Tabet af Beth lige efter have fundet ud af, hun var i live...
Jeg havde ikke indhentet jer endnu. Var det nu, -
- ville jeg ikke få os til at stoppe.
Vi ville være løbet lige forbi.
Og jeg ville have dræbt den kvinde. Rigtigt eller forkert.
Vi er nødt til at stoppe.
Man kan være for længe herude.
Det er mit hus.
- Det er ikke godt at gå derind. - Jo, jeg vil.
Lad mig se.
Først mig.
Jeg prøvede at komme før. Jeg prøvede.
Men jeg gjorde, hvad I bad mig om.
Du klarer den... Bare hæng i. Jeg henter dem...
Mindst 68 borgere i republikken, -
- er blevet dræbt i fire dødelige angreb, -
- langs kystområdet.
Gruppen har fortsat deres hærgen med tilfældig vold, -
- mens de bevæger sig uhindret rundt på egnen, -
- med republikkens styrker er i kaos.
Jeg prøvede fortælle dig det.
Det ville blive dig.
Du er typen, som redder småbørn.
Tror du Gareth ville have kunnet følge jer, -
- hvis du bare havde skudt mig i hovedet?
Skar mig op som din søster gjorde. Bliv siddende.
Havde jeg ikke fortalt dem, I var der, -
- ville Gareth måske ikke være taget efter jer.
Måske ville de ikke være døde så. Måske ville Bob ikke være død.
Måske ville det, at han var i live, måske ville det -
- have ændret forløbet med Beth. Dominoeffekten.
Måske ikke.
- Måske ville du ikke være bidt nu. - Det er noget vrøvl.
Jeg blev bidt på maddepotet. Det gik som det skulle, -
- måden det altid vil gøre. Lige som det her.
Så terroriserer de byen om natten, udfører hævnangreb, -
- som involverer hændelser med macheter, -
- og i nogle tilfælde, ildspåsættelse. - Hvis du bare gjorde det, -
- hvis du ikke løj som en kælling, ville det måske have ændret på noget.
- Måske ville regningen være betalt. - Regningen skal være betalt.
Du skal tjene til dit ophold.
Du fortalte mig, du ville gøre alt for at gøre dig fortjent til din plads.
Det var, hvad du sagde.
Husker du det?
Det går bedre nu, Tyreese.
Det gør det.
Det går bedre nu.
Det går ikke bedre nu! Du ved udmærket godt, hvad...
Vi kunne stille nogle garagedøre sammen, op ad bruddet.
Parkere en bil op ad dem til vi kan få muret op igen.
- Det kan fungere. - Stedet er omringet af skov.
Der er intet frit udsyn.
Hvem eller hvad vil være over os uden vi opdager det.
- Det er nok hvad der er sket. - Det er, hvad der skete med os.
Vi kan begynde at fælde træerne.
Vi kan bruge dem til at bygge vægge med.
Se.
Det betyder intet.
Hvad?
Du sagde, du undrede dig over om det betød noget, om du dræbte hende eller ej.
Det betyder intet, om du gjorde, eller jeg gjorde, eller Daryl gjorde.
Det betyder intet.
Washington. Eugene løj om en kur, -
- men han tænkte på Washington af en grund. - Men han løj.
Om kuren, men han regnede på det, -
- og indså Washington var stedet, der ville være en chance.
Vi er tæt på.
Hvad hvis der er folk der?
Hvis det er et sted, vi kan være sikre? Vi er 160 km derfra.
Det er muligt.
Det er en chance.
I stedet for at bare være herude.
I stedet for at bare overleve.
Fordi lige nu er det sådan overlevelse ser ud.
Vil du ikke have en dag til med en chance?
Vi skal videre.
Det er 160 km væk.
Vi bør gå til Washington.
Rick! Hjælp Rick! Glenn! Michonne!
- Hjælp! - Noah, hold ud!
Jeg har ham.
Er du okay?
Tyreese! Mit hus. Han er blevet bidt.
Det er okay, Tyreese. Det må du vide nu.
Det er okay, at du ikke ville være en del af det længere, Ty.
Du behøver ikke være en del af det.
- Det er dit problem. - Hvad er mit problem?
Du ville ikke være en del af det, men en del af det, er at leve nu.
Det er hvad det er. Åben øjnene.
Du behøver ikke. Ikke hvis du ikke vil.
Du behøver ikke. Det er bedre nu.
Du fortalte mig, du havde fortjent din plads.
Du havde ingen ide om hvad du talte om, vel?
Vel?
Dine øjne var åbne, men du ville ikke se.
Selvom jeg fik dig til at se det.
Jeg viste dig det.
Men tilpassede du dig?
Ændrede du dig? Nej.
At du ville sidde der foran en kvinde, -
- som dræbte en, du elskede -
- og du ville tilgive hende.
Det er alt, der er.
Dette er alt der er. Det er det hele.
Jeg vidste ikke hvem, jeg talte til.
Jeg sagde, jeg ville gøre alt for at fortjene min plads, -
- men jeg kendte dig ikke.
Men jeg kender...
Jeg kender mig selv.
Jeg ved, hvad der skete, og hvad der foregår.
Jeg ved det.
Du viste mig ikke noget!
Du er død!
Alt du var, -
- er død.
Og...
Det er ikke forbi.
Jeg tilgav hende fordi, -
- det ikke er forbi.
Det er ikke forbi.
Jeg vendte mig ikke bort.
Jeg blev ved med at høre nyhederne, så jeg kunne hjælpe.
Jeg giver ikke op.
Hører du mig?
Jeg giver ikke op!
Mennesker som mig...
Mennesker som mig, kan godt leve.
Ingen behøver at dø i dag.
Du skal betale regningen.
- Hold ham! Et slag, rent! Nu! - Jeg har ham!
Pres på!
- Lad os gå, lad os gå! - Ud bagved!
- Vi må ødelægge kæden. - Kom så.
- Vi kan bruge battet. Kan du holde ham? - Jeg har ham.
Vær klar!
En, to, tre, nu.
Hvis du tror på det, -
- så bliver det helt bestemt, dig og knægten.
Nej...
Lad det ligge. Jeg har ham. Bliv hos os, nu. Bliv hos os.
- Du skal betale regningen. - Jeg har dig.
- En, to, tre. Hvad? - Vent, vent, vent.
- Kom nu. - Kom nu!
Kom nu. Åben øjnene. Åben øjnene.
Det gik som det skulle. Som det var forudbestemt.
Hold ud nu.
- Hans fødder. Tag hans fødder. - To, tre.
Kom, giv ham til mig.
- Få ham ind. - Jeg har ham.
- Hold ham oppe. - Du er okay, du er okay.
Carol, vi er ved bilen. Vi skal udbrænde armen og forbinde den.
Få Sasha og Carl væk. De skal ikke se det.
Kom nu, kom nu.
Kom nu, kom nu!
Der har været foruroligende rapporter om kannibalisme -
- skulle være udbrudt i flygtningelejre -
- langs den republikanske transportkanal.
Og på trods af den stribe sejre rebellerne fik -
- er der forstyrrende rapporter om øget -
- brutalitet i deres taktik.
Herunder masseødelæggelse af landsbyer, -
- nedbrænding af lokale fængsler, -
- civile som mål, og endda udbredt -
- lemlæstelse af børn og unge mødre.
Og det er vist kun begyndelsen -
- af deres hærgen, som de siger er en endeløs krig mod...
Sluk for det.
Er du sikker?
Det er okay, Tyreese. Det må du vide nu.
- Det er ikke bare okay. - Det er bedre nu.
Vi kigger ikke, på det vi kan se, men det vi ikke kan se.
Det vi kan se, er kun midlertidigt.
Det vi ikke kan se, er for evigt.
Vi ved nemlig, at hvis det telt, som er vor bolig på jorden, brydes ned, -
- så har vi en bygning fra Gud, -
- et hus, der ikke er bygget med hænder, -
- for evigt i himlene.
I himlene.
Tekstet af NG Serier www.nxtgn.org